ТЕОРЕТИЧНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ ДІЄВОСТІ ЕКОЛІНГВІСТИЧНОГО ПІДХОДУ В АНГЛО-УКРАЇНСЬКІЙ ПЛОЩИНІ МЕДИЧНОГО ПЕРЕКЛАДУ - Поворознюк, Р. В. (Нова філологія, 2023)
Презентована студія обґрунтовує валідність застосування еколінгвістичного підходу в англо-українській площині медичного перекладу. Еколінгвістика є відносно новим напрямком білінгвальних досліджень, що досліджує роль мови у взаємодії людей та навколишнього середовища для підтримки життєдіяльності, тим самим перетинаючись з біомедичною культурою, що є контекстом реалізації медичного перекладу. Екопереклад, а також теорія екоситемного перекладу, яка його обслуговує, має в своєму обладі низку стратегій і тактик, які природно вбудовуються в функціонал медичного перекладу й віддзеркалюють наступні засадничі принципи: динаміка й баланс; цілісність і актуальність; екоекстетика; перекладацька етика; акцентована єдність/ різноманітність. Результатом успішного застосування еколінгвістичного підходу в медичному перекладі є утворення екомедичного трансжанру, тобто дискурсу, який здобуває нові функції саме в процесі відтворення. Метою дослідження було обґрунтування гіпотези про те, що в екомедичному трансжанрі панує очуження мови вихідного тексту на противагу її одомашненню в мові перекладу, що є одночасно виявом стратегії й віддзеркаленням засадничих принципів екосистемності. Вибір англо-українського напрямку відтворення дозволив прослідкувати вплив інтерференції джерельної біомедичної культури, виникнення інтра- та інтермовної гібридності, що супроводжують реалізацію інформативної функції медичного дискурсу в переломленні крізь еколінгвістичну призму. Поза тим, не можна виключати й комплекс суб’єктивних уподобань перекладача, мети перекладу, умов, цільової аудиторії, типу тексту та перекладацької обізнаності у сфері медицини, які своєю чергою окреслюють застосовані перекладачем стратегії й тактики. З розлогого арсеналу умоглядних моделей цільового тексту, перекладач диференціює елементи єдності/різноманітності, що дають змогу утворити мозаїчне екосистемне середовище, біомедичну культуру цільової мови, шляхом заміни або перетворення існуючих концептів, а у випадку їх відсутності, запозичення бракуючих концептів з джерельного біомедичного лінгвоареалу або їхнього калькування та дескриптивного тлумачення.