КОМУНІКАТИВНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПРОСТОГО РЕЧЕННЯ У СУЧАСНІЙ НІМЕЦЬКІЙ МОВІ (НА МАТЕРІАЛІ ПУБЛІЦИСТИЧНОГО ДИСКУРСУ) - Яценко, П. І. (Нова філологія, 2026)
У статті досліджено комунікативну організацію простого речення сучасної німецької мови на матеріалі публіцистичного дискурсу, вивчено важливі поняття синтаксису та прагматики – «просте речення», «клауза», «порядок слів», «висловлення», «мовленнєвий акт», «іллокуція», «актуальне членування речення» тощо. Просте речення (або моном) є різновидом речення, що складається із суб’єктно-предикатної основи та може містити другорядні члени речення. Таке базове реченнєве утворення може поширюватися додатком, означенням чи обставиною, або розширятися кількома другорядними членами речення одночасно. На комунікативному рівні просте речення реалізується у вигляді мовленнєвого акту. Традиційно у мікроакті присутній один мовленнєвий акт з певною іллокуцією (переважно, констатив чи квеситив). Директиви є нетиповими для публіцистичного дискурсу сучасної німецької мови, комісиви не помічені у проаналізованій вибірці, що пояснюється основною рисою публіцистики – інформувати читача та викладати актуальні факти щодо певних тем та процесів, подій та осіб. Інтертекстуальність також притаманна простому реченню у публіцистичному дискурсі. Вона проявляється при введені парентези до базової структури речення. Додані прошарки інформації уточнюють висловлювання, надають певні факти чи корективи автора. Вони можуть бути реалізовані як одним словом, словосполученням, так і простим реченням, інфінітивним чи партиципним зворотом. Специфічним для простого речення мас-медіа стала парцеляція, що призводить до відокремлення частини клаузи від основної частини висловлювання. Утворені кілька висловлень, зазвичай, є більш експресивними по відношенню до об’єднаного висловлення, таким чином розставляються певні акценти на кластерах інформації у контексті. При формуванні висловлення кластери інформації можуть подаватися двома різними способами. У більшості випадків інформація надається лінійно, спочатку водять тему і додають до неї рему. Одним з засобів акцентування кластеру інформації є інверсія. Завдяки препозиції певного другорядного члена (часто обставини) мовці виділяють певний блок, що містить, з їхньої точки зору, найважливішу інформацію. Таким чином рема розташовується перед темою висловлення, котра зміщується до другої частини висловлення.