ІНТЕГРАЦІЯ МОДЕЛЕЙ ВЕЛИКОГО ОБСЯГУ В ХУДОЖНЬОМУ ПЕРЕКЛАДІ: ЕТИЧНІ, ЕСТЕТИЧНІ ТА ПРОФЕСІЙНІ НАСЛІДКИ - Шаповал, А. С. (Нова філологія, 2026)
Інтеграція великих мовних моделей (LLM) у художній переклад є одним із найзначніших технологічних зрушень в історії перекладознавства, що фундаментально підважує усталені теоретичні концепції художнього перекладу як суто людської творчої практики. Це дослідження вивчає етичні, естетичні та професійні наслідки інтеграції LLM у художній переклад шляхом систематичного аналізу, що поєднує теоретичні підходи з емпіричною оцінкою якості перекладу, інтерв’ю з перекладачами та детальним текстуальним аналізом. Результати свідчать, що сучасні LLM, зокрема GPT-4 і Claude Sonnet 4, демонструють високі показники базової лінгвістичної точності — у межах 10–15% від рівня професійних перекладачів-людей за метриками семантичної точності. Однак виявлено суттєві обмеження в літературно специфічних аспектах: переклади LLM поступаються людським на 30–40% у збереженні авторського голосу, управлінні варіаціями регістру, обробці образної мови, каламбурів і культурної специфіки. Перекладачі відзначають підвищення продуктивності на 30–50% під час використання LLM для створення чорнових варіантів, проте висловлюють занепокоєння щодо професійної ідентичності, деградації навичок та економічного тиску, спричиненого зниженням поворотних ставок. Етичний аналіз виявляє дискусійні питання: авторство та атрибуція, упередженість у культурній репрезентації, екологічні витрати впровадження штучного інтелекту та справедлива компенсація перекладачам, чия творча праця сформувала навчальні дані моделей. Естетична оцінка демонструє, що, незважаючи на лінгвістичну компетентність перекладів LLM, їм часто бракує стилістичної виразності, ритмічної вишуканості та емоційного резонансу, притаманних видатному художньому перекладу. Дослідження доходить висновку, що оптимальна інтеграція LLM потребує концепцій, спеціально розроблених для співпраці людини та штучного інтелекту, де ШІ виступає інструментом підвищення продуктивності, тоді як людина зберігає ключові функції культурного посередництва, інтерпретаційного судження та естетичних рішень.