ПОРТРЕТНИЙ ОПИС ГОЛОВНОЇ ГЕРОЇНІ У РОМАНІ Ш. БРОНТЕ «ДЖЕЙН ЕЙР» - Богданова, М. І. (Нова філологія, 2025)
Статтю присвячено комплексному (змістовно-образному і стилістичному) аналізу портретного опису головної героїні роману Ш. Бронте «Джейн Ейр». Актуальність дослідження зумовлена зростанням інтересу в межах гуманітаристики до вивчення індивідуально-авторської картини світу та способів її репрезентації через художні образи персонажів.Особливої актуальності набувають студії, присвячені аналізу портретних характеристик як засобу розкриття авторського світобачення й культурно-історичного контексту епохи. Метою роботи є виявлення і систематизація вербальних засобів портретування головної героїні, аналіз стилістичних прийомів створення портретних характеристик, з’ясування ролі портретних деталей у розкритті внутрішнього світу й еволюції образу Джейн Ейр, визначення специфіки авторського підходу до портретування в контексті Вікторіанської епохи. Матеріалом дослідження слугує оригінал роману Ш. Бронте «Джейн Ейр» (1847 р.), із тексту якого методом суцільної вибірки відібрано фрагменти, які містять портретні описи головної героїні. У роботі використано методи стилістичного, семантичного й контекстуального аналізу, що дозволяють виявити багаторівневу структуру портретних характеристик. Дослідження демонструє, що портретний опис героїні створено за допомогою складної системи вербальних засобів, які виконують не лише описову, але й глибоку характерологічну функцію. Основу портретування становлять соматизми і стилістичні прийоми, які розкривають внутрішній світ персонажа.Найбільш продуктивними засобами виявилися метафори, анімалістичні порівняння й персоніфікація. Метафоризацією створено багатошарові образи, які ототожнюють героїню зі світлом і природними явищами, демонструючи її духовну трансформацію. Анімалістичні порівняння розкривають еволюцію образу від негативно маркованих до позитивних асоціацій, а тому відображають динаміку характеру героїні. Увагу приділено очам як центральному елементу портрета, а їх опис символізує духовну еволюцію героїні. У контексті Вікторіанської епохи портретні характеристики слугують засобом створення нетипового жіночого образу, який поєднує зовнішню тендітність із внутрішньою силою й незалежністю, що було викликом усталеним ґендерним стереотипам.