ІМПЛІЦИТНЕ ВИРАЖЕННЯ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ В АНГЛІЙСЬКОМОВНИХ ХУДОЖНІХ ТЕКСТАХ ПОСТМОДЕРНІЗМУ - Залужна, М. В. (Нова філологія, 2023)
Статтю присвячено розгляду специфіки імпліцитної репрезентації невизначеності засобами англійської мови в британському постмодерністському художньому дискурсі. Матеріалом аналізу стали романи І. МакЮена, Д. Мітчела та Д. Лоджа. Імпліцитність розглядається як невід’ємна властивість мови та є перспективним об’єктом лінгвістичного аналізу, оскільки її механізми по-новому розкриваються в рамках когнітивно-дискурсивної парадигми. У будь-якій мові невизначеність вербалізується не тільки експліцитно, але й за допомогою широкого спектру імпліцитних засобів. У той час як експліцитні твердження можуть прямо виражати сумнів або відсутність впевненості, імпліцитні вираження невизначеності додають комунікації витонченості та додаткових відтінків. Невизначеність може бути висловлена різними мовними засобами в англійській мові прямо чи опосередковано, із застосуванням широкого вибору засобів, які дозволяють мовцям імпліцитно виражати невпевненість. Оскільки невизначеність є ключовим поняттям постмодернізму, постмодерні автори надають великого значення її представленню у своїх текстах. Постмодерна художня література відображає невизначеність, яка формує самоусвідомлення персонажів та їхнє світосприйняття, із використанням низки мовних засобів і певних комунікативних стратегій, які становлять особливий інтерес для нашого дослідження. У статті аналізуються особливості імпліцитного вираження невизначеності в британському постмодерністському художньому дискурсі, представленому романами І. МакЮена, Д. Мітчела, Д. Лоджа. Визначено, що основними мовними засобами, які використовують автори, є хеджування, різноманітні засоби вираження модальності, «розпливчасті» вирази, слова-кваліфікатори, евфемізми, непряме мовлення, питальні речення у внутрішньому мовленні персонажів, слова-заповнювачі пауз, апосіопеза. У статті досліджується, як їх використання сприяє нюансованому зображенню невизначеності в англомовних художніх текстах та як автори поєднують ці засоби, щоб досягти своєї мети – створити у читачів враження невпевненості, вагань та сумнівів героїв. Проведений аналіз виявив, що ці імпліцитні значення у текстах інколи не є очевидними та можуть бути зрозумілі лише з контексту. Автори розглянутих романів найчастіше вдаються до поєднання різних мовних засобів, які імплікують невизначеність, щоб посилити закладені в них значення та полегшити читачеві адекватну їх інтерпретацію, оскільки всі вони спрямовані на вираження вагань та відсутності впевненості персонажів.