РЕЧЕННЯ З БАГАТОКОМПОНЕНТНИМ РЯДОМ ОДНОРІДНИХ ПРИСУДКІВ У РОМАНІ КЕТРІН ЕЛЛІОТТ «ВЕСІЛЬНИЙ ДЕНЬ» - Дзядик, Ю. І. (Нова філологія, 2020)
За останні десятиліття відбулися значні зміни в уявленні про мову та мовленнєву діяльність, а отже, й про літературно-художній твір як продукт цієї діяльності. Системна взаємодія засобів та способів актуалізації одиниць різних рівнів, що формують структуру художнього прозового тексту, компонується письменником. Намір автора визначає структуру, форму та зміст художнього твору. Аналіз художнього прозового тексту потребує особливої уваги до цілісного тексту, складники якого закладені в авторському дискурсі й вирізняються структурними, семантичними та функційними змінами. У статті подано аналіз структури речень з однорідними присудками в англійському художньому дискурсі на тлі значущої інформації. Семантичне ранжування речень з однорідними присудками в синтаксисі англійського художнього дискурсу розкрито в межах семантичного, комунікативного та емоційно-експресивного аспектів. Розглянуто комунікативні функції речень з однорідними присудками в художньому прозовому тексті, охарактеризовано речення з рядом присудків як маркером динаміки та статики. У дослідженні висвітлено характер часових відношень між присудками з різним синтаксичним зв’язком та їхню стилістичну релевантність у плані ритму в реченні з плином однорідних присудків. У роботі на матеріалі речень з однорідними дієслівними присудками простежено, як текстові притаманна присутність суб’єкта, виробника дії або носія стану, що зумовлюється установкою письменниці на об’єктивне зображення того, що відбувається, на зображення людини не зсередини, з точки зору персонажа, а ззовні, з точки зору автора. У дослідженні аналізуються предикати стану, які потрібні під час психологічного аналізу персонажів художнього твору, їхнього внутрішнього світу і настроїв, у розкритті психологічних мотивів, що визначають ті чи інші їхні вчинки. Розглядаються предикати руху, які просувають розповідь уперед. Найчастіше однорідні члени речення оформляються як прості дієслівні присудки. Морфологічне оформлення однорідних головних членів у реченнях відбувається по-різному залежно від типу речення: в наявних прикладах переважають дієслівні форми минулого простого часу.