ЕКФРАЗИС У ДЕТЕКТИВНІЙ ПРОЗІ: «П’ЯТЕРО ПОРОСЯТ» АГАТИ КРІСТІ - Дубровська-Томченко, Є. В. (Нова філологія, 2026)
Стаття досліджує екфразис як інтермедіальне явище у художній літературі, зосереджуючись на його наративних та інтерпретаційних функціях у детективній прозі. Характеризуючись як вербальна репрезентація образотворчого мистецтва, екфразис уможливлює трансформацію візуальних образів у текстову форму та заохочує читачів до створення власного ментального образу описаного твору мистецтва. Через відсутність чітко окресленої дефініції та меж поняття у сучасних літературознавчих дослідженнях, стаття зосереджується на різноманітності наукових підходів до екфразису та досліджує його роль в межах літературного дискурсу, зокрема у детективній прозі. Дослідження базується на детективному романі Агати Крісті «П’ятеро поросят», у якому фікційний витвір мистецтва відіграє значну роль у реконструкції злочину. Оскільки картина не має реального аналога в історії мистецтв, вона стає ключовим наративним елементом оповіді, будучи описаною виключно через вербальні свідчення різних персонажів. Відсутність реального візуального референта уможливлює різні інтерпретації однієї і тієї самої картини, що формуються за допомоги спогадів персонажів про цей об’єкт, а також їх емоціональної залученості. Аналіз показує, що оцінки героїв твору мистецтва поділяються на позитивні і негативні. Позитивні відгуки відзначають життєвість, емоційне наповнення та художню майстерність, тоді як негативні зосереджуються на технічних недоліках, неправильній композиції та перспективі. Критичні зауваження можуть супроводжуватися пом’якшуючими застереженнями (дисклеймерами), що дистанціюють оповідача від повної відповідальності за висловлення своєї оцінки. Уявна візуалізація художником майбутнього твору мистецтва також може розглядатися як форма екфразису, що свідчить про те, що екфрастична репрезентація не обмежується вербальним описом існуючого візуального об’єкта, а є можливою і за відсутності матеріального артефакту. У висновках до статті підсумовується, що екфразис у детективному романі «П’ятеро поросят» слугує не лише описовим прийомом, а й важливим наративним інструментом у структурі роману. Пропонуючи множинні, іноді суперечливі точки зору щодо художнього твору, екфразис залучає читачів до активної участі та спонукає їх формувати власну інтерпретацію уявного твору мистецтва.