ВЕРБАЛІЗАЦІЯ КОНЦЕПТУ «ГАРМОНІЙНЕ СУСПІЛЬСТВО» (和谐社会) У СУЧАСНОМУ КИТАЄМОВНОМУ ПОЛІТИЧНОМУ ДИСКУРСІ - Осьмачко, О. С.; Осьмачко, О. С. (Нова філологія, 2025)
Статтю присвячено комплексному аналізу вербалізації концепту «гармонійне суспільство» (和谐社会) у сучасному китайському політичному дискурсі 2000–2024 рр., який виступає стрижневим елементом ідеологічної моделі КНР та ключовим інструментом формування суспільних уявлень про стабільність і порядок. Дослідження базується на корпусному аналізі китайсько- та англомовних матеріалів офіційних медіа (People’s Daily, Xinhua, China Daily, Global Times) із застосуванням критичного дискурс-аналізу, кількісних методів підрахунку частотності й колокацій, а також контекстуального аналізу семантичних опозицій.Виявлено лексичні, синтаксичні, семантичні та прагматичні стратегії репрезентації концепту в партійних документах, промовах керівництва, газетних публікаціях і мережевому просторі, включно з елементами інтернет-сленгу. Простежено діахронну еволюцію концепту – від внутрішньополітичного інструмента стабілізації та легітимації періоду Ху Цзіньтао до глобалізованої риторики «спільноти єдиної долі людства» (人类命运共同体) в епоху Сі Цзіньпіна. Виокремлено семантичні опозиції (гармонія/хаос, стабільність/розкол, єдність/сепаратизм) та механізми їх використання для конструювання бінарної моделі «свій/ чужий». Проаналізовано стратегії цензури й евфемізації, включно з протестними неологізмами («бути гармонізованим» – 被和谐, омонім 河 蟹) як індикаторами іронічної рецепції владної риторики. Запропоновано трирівневу типологію дискурсивної еволюції (національний – перехідний – глобальний) та окреслено механізми адаптації концепту до різних комунікативних арен. Наукова новизна полягає у поєднанні корпусного та лінгвокультурологічного підходів, що дозволило виявити стійкі моделі вербалізації гармонії й простежити їх перенесення з внутрішньополітичної сфери у зовнішньополітичний дискурс КНР, а також визначити їх потенціал як інструмент формування позитивного міжнародного іміджу держави.Результати дослідження можуть бути використані для подальшого вивчення авторитарних риторичних стратегій і механізмів дискурсивної легітимації у порівняльному контексті.Статтю присвячено комплексному аналізу вербалізації концепту «гармонійне суспільство» (和谐社会) у сучасному китайському політичному дискурсі 2000–2024 рр., який виступає стрижневим елементом ідеологічної моделі КНР та ключовим інструментом формування суспільних уявлень про стабільність і порядок. Дослідження базується на корпусному аналізі китайсько- та англомовних матеріалів офіційних медіа (People’s Daily, Xinhua, China Daily, Global Times) із застосуванням критичного дискурс-аналізу, кількісних методів підрахунку частотності й колокацій, а також контекстуального аналізу семантичних опозицій.Виявлено лексичні, синтаксичні, семантичні та прагматичні стратегії репрезентації концепту в партійних документах, промовах керівництва, газетних публікаціях і мережевому просторі, включно з елементами інтернет-сленгу. Простежено діахронну еволюцію концепту – від внутрішньополітичного інструмента стабілізації та легітимації періоду Ху Цзіньтао до глобалізованої риторики «спільноти єдиної долі людства» (人类命运共同体) в епоху Сі Цзіньпіна. Виокремлено семантичні опозиції (гармонія/хаос, стабільність/розкол, єдність/сепаратизм) та механізми їх використання для конструювання бінарної моделі «свій/ чужий». Проаналізовано стратегії цензури й евфемізації, включно з протестними неологізмами («бути гармонізованим» – 被和谐, омонім 河 蟹) як індикаторами іронічної рецепції владної риторики. Запропоновано трирівневу типологію дискурсивної еволюції (національний – перехідний – глобальний) та окреслено механізми адаптації концепту до різних комунікативних арен. Наукова новизна полягає у поєднанні корпусного та лінгвокультурологічного підходів, що дозволило виявити стійкі моделі вербалізації гармонії й простежити їх перенесення з внутрішньополітичної сфери у зовнішньополітичний дискурс КНР, а також визначити їх потенціал як інструмент формування позитивного міжнародного іміджу держави.Результати дослідження можуть бути використані для подальшого вивчення авторитарних риторичних стратегій і механізмів дискурсивної легітимації у порівняльному контексті.