ОСОБЛИВОСТІ ВІДТВОРЕННЯ АНГЛОМОВНИХ ЮРИДИЧНИХ ТЕРМІНІВ В УКРАЇНСЬКИХ ПЕРЕКЛАДАХ - Рябокінь, Н. О.; Шатковська, Д. М. (Нова філологія, 2020)
У статті розглянута специфіка відтворення англомовних юридичних термінів у галузі кримінального права в українських перекладах. Нині юридична термінологія загалом та кримінального права зокрема є доволі поширеною навіть поза межами професійного спілкування. Однією з найважливіших умов ефективності кримінального права є досконалість його мови. Серед вимог до неї можна зазначити точність, ясність, доступність, логічність, вичерпність, простоту, зрозумілість, насиченість узагальненими термінами й поняттями та офіційний характер. Об’єктом дослідження було вибрано сучасну термінологічну англомовну лексику кримінального права. А предметом дослідження – особливості перекладу англійських термінів кримінального права на українську мову. Було з’ясовано, що питання перекладу термінології кримінального права входить до кола найскладніших питань у галузі перекладознавства, адже термінологічні одиниці належать до складу лексики, яка розвивається швидкими темпами, користується попитом у фахівців різних сфер. Також переклад юридичної термінології у галузі кримінального права в межах двох різних правових систем вимагає від перекладача: вільного володіння мовою перекладу та мовою оригіналу; володіння знаннями у галузі права країни, на мову/з якої перекладається юридичний документ або окремий термін; володіння спеціальною юридичною термінологією. Проаналізувавши особливості перекладу англійських термінів криміналь- ного права українською мовою, дійшли висновків, що найбільш вжива- ною перекладацькою трансформацією є вибір словникового еквівалента (калькування). Найменш вживаними перекладацькими трансформаціями є адаптивне та змішане транскодування. Адже однією з головних проблем у процесі перекладу юридичних термінів кримінального права є проблема вибору адекватного відповідника, адже є низка термінів, які можуть мати багато значень як у юридичній галузі, так і в звичайній мові. Вибір при- йнятного варіанта перекладу визначається наявністю або відсутністю екві- валента в мові перекладу. Якщо такий існує, то процедура полягає в його звичайній підстановці, проте за його відсутності – у ретельному підборі одного з варіантних відповідників з урахуванням низки лінгвістичних фак- торів. Це такі фактори, як стилістична приналежність, контекстуальне ото- чення, мовні норми, сполучуваність слів тощо.